Har+organisasjoner+legitim+makt?

__(Skrevet av Synne Larsen)__

Det å ha legitim makt vil si at man er tildelt retten til makt gjennom lovene.

Retten til å organisere seg er sikret i menneskerettsloven: //Artikkel 11. Forsamlings- og foreningsfrihet 1. Enhver har rett til fritt å delta i fredelige forsamlinger og til frihet til forening med andre, herunder rett til å danne og slutte seg til fagforeninger for å verne sine interesser.// Alle skal dermed kunne danne foreninger/organisasjoner sammen med andre, eller bli medlem i en allerede eksisterende organisasjon for jobbe for egne eller andres interesser.

Organisasjoner spiller en viktig rolle i den politiske organiseringen i Norge, og i dag er det tilnærmet umulig å få satt i gang politiske tiltak uten å ha støtte fra de aktuelle eller berørte interesseorganisasjonene. Det er to forhold som gjør at disse organisasjonene velger å delta i det politiske systemet: -det politiske systemet kan hjelpe eller hindre dem i å nå sine mål - de kan hjelpe eller hindre politikerne i å nå sine mål

De to partene har etter hvert utviklet et nært samarbeid, noe fører til både ulemper og fordeler for hver av dem. Politikerne vet at organisasjonene har makt til å lamme viktige samfunnsfunksjoner, for eksempel ved å ta i bruk virkemiddelet streik (noe det kan virke som om de gjør veldig ofte) eller aksjoner, og det har ført til at de gjerne konsulterer berørte organisasjoner før de treffe viktige beslutninger. Det er nettopp dette forholdet som gir organisasjonene makt og innflytelse på offentlig politikk, men det har samtidig den ulempen at de lett blir bundet til politiske løsninger de senere kan ha vanskeligheter med å forsvare overfor medlemmene sine. Myndighetene drar fordeler av samarbeid ved at de vet at det endelige vedtaket vil være gjennomførbart, og at organisasjonene ikke vil sabotere det for dem. Det er også lettere for et politisk parti å få nødvendig støtte av andre politiske partier til et vedtak hvis disse ser at de store interesseorganisasjonene allerede har uttalt at de ser nødvendigheten og det hensiktsmessige ved vedtaksforslaget.

I dag er hele 80 % av nordmenn over seksten år medlemmer av en eller flere organisasjoner. I gjennomsnitt kan vi si at hver av oss innehar to medlemskap i frivillige organisasjoner. Her i landet har vi mer enn 2000 landsdekkende organisasjoner, og flere tusen klubber og foreninger nede på lokalt nivå.

Det er vanlig å dele organisasjoner inn i tre ulike typer og det kan være stor forskjell på hvor mye makt de ulike typene har. Vi har i dag følgende inndeling: Som sagt er forskjellen stor på hvor mye politisk innflytelse/makt de ulike organisasjonene har. Selvsagt er antallet medlemmer en organisasjon har en viktig faktor når det kommer til å bedømme hvor mye makt den har og hvor mye den kan få til, men det er ikke alt. Flere medlemmer er lik mer makt til organisasjonen, men i dag kommer det også an på ressursene. Økonomisk tyngde og kunnskap om området, det vil si fagkunnskap, er også viktig og kan gi en organisasjon mer makt enn en annen. Å ha kunnskap om de mest effektive måtene å få oppmerksomhet til sin sak er en annen viktig ting, og det samme er også kontaktnettverket til organisasjonen, altså hvem de kan knyttes til og også bruke til sin fordel. Det bør også nevnes at medieappell blir stadig viktigere. Slike ressurser er som oftest konsentrert i de større bedriftene og i de virkelig store interesseorganisasjonene, og kan gi dem og deres standpunkter nesten like stor betydning ved valget som velgernes stemmer.
 * interesseorganisasjoner** som arbeider for å bedre sine medlemmers situasjon. I denne gruppen har vi fagforeninger som Landsorganisasjonen (kjent som LO), Næringslivets Hovedorganisasjon (NHO), Elevorganisasjonen og mange flere.
 * ideelle organisasjoner** som for eksempel Røde Kors, Human-Etisk Forbund og Natur og Ungdom, som jobber med å fremme bestemte verdier eller med å hjelpe mennesker i nød. En ideell organisasjon er uegennyttig og har ikke egen vinning som mål. Idrettsorganisasjoner, lag og liknende regnes med i denne gruppen.
 * adhoc-organisasjoner** er organisasjoner som blir til spontant når behovet oppstår, og er knyttet til en bestemt, aktuell sak. Eksempler på saker kan være utbygging i lokalmiljøet, ulike typer miljøvern, saker i tilknytning til skole, eldrehjem eller sykehus**,** eller vern av gamle bygninger.

Organisasjonene kan bruke sin makt til å påvirke og opplyse. Ofte bruker de denne ved høringer, og det de sier blir så vurdert av departementene og av regjeringen før et eventuelt forslag videresendes til Stortinget. Også i Stortinget har organisasjonene mulighet til å legge frem sitt syn på saken. Alle lovforslag i Norge skal legges ut til høring, og er organisasjonen stor nok og viktig nok vil den mest sannsynlig bli oppfordret til å komme med en uttalelse. Svært ofte blir det gjort endringer i lovforslagene for å komme viktige organisasjoner i møte.

Interesseorganisasjonene kan også komme med i forskjellige råd og utvalg under departementene, og her er påvirkningen formalisert. Den kunnskapen og spisskompetansen de ulike organisasjonene sitter inne med kan ha stor betydning for de valgene politikerne gjør. Organisasjonene kan også bedrive lobbyvirksomhet, noe de tar i bruk i stadig større skala for hvert valg vi har her i landet.

Organisasjoner i arbeids- og næringslivet, som NHO og LO, er også med på å fordele goder og byrder gjennom lønnsoppgjørene. Arbeidsgiver- og arbeidstakerorganisasjonene er faste deltakere i tariff-forhandlinger med den norske stat. Tariffavtalene beskriver regler for lønn og arbeidstid og mange andre viktige bestemmelser som omhandler arbeidslivet.